![Kovo 2-oji - Tarptautinė degtukų diena Kovo 2-oji - Tarptautinė degtukų diena](/sites/default/files/styles/straipsnis_1x_640x422/public/2023-03/degtukai.jpg?h=c9f93661&itok=KjeZMsi4)
Kovo - 2-oji - tarptautinė degtukų diena: 10 netikėtų faktų
Iš kur kilo žodis "degtukas" - medinės lazdelės istorija
Degtukų prototipai atsirado dar viduramžių Kinijoje - jie minimi XIII ir XIV a. tekstuose.
Europoje pirmieji degtukai pasirodė 1805 m. - tais metais prancūzų chemikas Jeanas Chancelis pademonstravo pirmąsias savaime užsidegančias medines lazdeles, kurių galvutė buvo pagaminta iš sieros, bertoleto druskos mišinio su cinabaru.
Toks degtukas buvo uždegamas lęšiu saulėje, o kai saulės nebūdavo, buvo naudojamas nedidelis lašas sieros rūgšties koncentrato.
Šie degtukai buvo siaubingai brangūs, be to, pavojingi: užsidegus galvutei, sieros rūgštis galėjo išsilieti ir sukelti sunkius cheminius nudegimus.
6-7 cm ilgio degtuką, kurį buvo galima įskelti, 1826 m. išrado anglas Džonas Volkeris (John Walker).
Jie buvo parduodami rinkinyje su švitriniu popieriumi.
1830 m. prancūzų mokslininkas Šarlis Soria sugalvojo į degtuko galvutę pridėti baltojo fosforo, kad degtuką būtų galima uždegti ant bet kokio nelygaus paviršiaus.
Deja, ši medžiaga pasirodė esanti labai toksiška - degtukų fabrikų darbininkai mirė apsinuodiję, o savižudžiai tyčia nurydavo degtukų galvutes.
1855 m. švedų chemikui Johanui Lundströmui kilo mintis pavojingą baltąjį fosforą pakeisti saugiu raudonuoju.
Jie tapo žinomi kaip švediški degtukai, kuriuos naudojame ir šiandien.
Dabar degtukų sudėtyje nėra sieros ir chloro junginių - vietoj jų naudojami parafinai ir oksidantai be chloro.
Jų pavadinimas kilo nuo žodžio "matchstick", reiškiančio smailią medinę lazdelę, skiedrelę.
10 faktų apie degtukus
Surinkome keletą įdomių faktų apie degtukus:
Iš pradžių degtukai buvo gaminami rankomis - 1888 m. buvo pristatyta automatinė degtukų gaminimo mašina.
Pirmosios degtukų dėžutės buvo pagamintos iš metalo, nebuvo etikečių, o gamintojo pavadinimas buvo įspaustas ant dangtelio.
Dabartinę degtukų dėžutę 1889 m. išrado Joshua Pusey iš Filadelfijos (JAV).
Degtukai dažniausiai gaminami iš drebulės, tačiau degtukų degtuko medžiaga taip pat gali būti vaškas arba kartonas.
Yra degtukų, kuriuos galima uždegti trinant juos į bet kokį paviršių, nebūtinai į dėžutę.
Degtuko galvutėje yra sieros, bertolito druskos, chromo, pirolusito, baltojo cinko, geležies minijaus, klijų ir malto stiklo.
Sieros degtukų spalva neturi įtakos jų degimui.
Degtuko galvutę galima įkaitinti iki 1500 °C temperatūros.
Standartinio šiuolaikinio degtuko svoris yra 0,09 g, o dėžutę galima naudoti kaip liniuotę - jos ilgis yra lygiai 5 cm.
Iš viso pasaulyje yra daugiau kaip 100 degtukų rūšių.
Tarp jų yra medžioklinių degtukų (jie atsparūs vėjui ir lietui), terminių degtukų (jie dega aukštesnėje temperatūroje), židinio degtukų (ilgų degtukų), cigarečių degtukų, signalinių degtukų (jie turi spalvotą liepsną) ir dekoratyvinių degtukų.
Į jūrą išmestas degtukas suyra tik po 6 mėnesių.
Degtukas gali išgelbėti jūsų gyvybę: jei juo užkaitinsite nuodingo stepinio voragyvio (Caracourt) įkandimą ne vėliau kaip per 2 minutes po to, kai jis jums įkando, nuodai neprasiskverbs į kraują.
Be to, pasaulyje yra keletas muziejų, kurių kolekcijos skirtos būtent degtukams - Švedijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje ir kaimyninėje Lenkijoje.
Jei patiko straipsnis, nepamirškite pasidalinti su draugais Facebook!
Taip pat skaitykite:
- Kaip atpažinti, kad turite reikalų su išlaikytiniu - „alfonsu“?
- Esu vyras, kuris nenori mokėti už moterį: keli patarimai, kad ji tai darytų už jus
- Sekso ištroškusios turtingos moterys rado naują žaisliuką
- 15 nepatogių tiesų, su kuriomis reikia susitaikyti, kad gyventumėte visavertį gyvenimą
- Užšaldome vasarą: vaisių ir uogų paruoštukai energingiems pusryčiams ar sveikam užkandžiui
- Šie ženklai išduoda, kad jūsų partneris turi kitą
Rašyti komentarą